Пенчо Славейков
Рожба на слънцето

chitanka.info

Като класът на нивата роден

аз охолно отраснах на полето

и слънцето ми и до днешен ден

все още грее и живи сърцето

И всичко що е слънце ме плени

во мислите мечтите и делата

и чезна аз когато засени

душата мрак и облаци полята

Кога залезе слънце зад гори —

зализа сам животът и умира

а видя ли го да изгрей в зори —

пак на живота извора извира

И гледам как то с топлите лучи

недрата хладни на земята сгрява

и виждам то пред моите очи

живота как из нищото създава

И нему всичко свойта химна пей —

и вечното в преходността възпява,

от него в него всичко що живей

и мре и пак отново възкресява

И тази химна в небосвода син

тържествено нагоре се възйема —

тя и на мене, слънчевия син,

към небесата погледа подйема.

От светлина роден за светлина

и моя дух стреми се в бодрост трезва

като в морето речната вълна —

и радостно в недрата му изчезва

И ако туй е неговата смърт,

о нека тя по-скоро да се сбъдне —

и да се слее земний светъл път

на светлината в пътищата бъдни.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.